Rymden, den sista utposten.
Det här är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess femårsuppdrag: att utforska nya märkliga världar...
att söka efter nytt liv och nya civilisationer...
att djärvt färdas dit ingen har färdats förut.
MUDDS FÖRKÄRLEK
Kaptenens loggbok, stjärndatum 4978,5.
Vi närmar oss det arkadianska stjärnsystemet...
på ett uppdrag att leta upp en gammal vän.
Tror du Harry Mudd är där nere, Spock?
Troligheten att han finns på Motherlode
är 81 %, plus eller minus 0,53.
Varför kan du inte bara säga: "Mudd är troligen där"?
Jag gjorde precis det, doktorn.
Vi närmar oss parkeringsomloppsbana.
Okej, mr Arex.
Spock, låt se hur nära din procentsats är.
Ni är alla tungmetall-gruvarbetare, sluga och intelligenta.
Så ni kan uppskatta det otroliga värde jag erbjuder.
Med den här magiska vätskan kan ingen av motsatt kön motstå er.
Det spelar ingen roll om du är gammal, fet, ful eller motbjudande.
Ta det inte personligt, kära ni.
Bevisa det, människa.
Bevis? Titta.
Harry, älskling, jag var ensam utan dig.
Titta.
Jag satte en enda droppe av mirakelsubstansen på mig själv...
sen rörde jag bara vid den unga kvinnan.
Snälla, älskling, kom tillbaka till skeppet med mig.
Vad kostar det?
-Tre hundra krediter, eller... -Tre hundra?
Ett kap, sir.
Sann kärlek är värt vilket pris som helst.
Kapten Kirk.
Och den oundviklige mr Spock.
Välkomna till Motherlode, mina herrar.
Intresserade av lite kärlek?
Nej, men av dig, Harry.
För bedrägeri, olaglig drogtillverkning och svindleri.
Som sagt, välkomna till Motherlode...
en charmerande planet som inte lyder under Federationens lagar.
Ni två kan hålla er utanför det här.
Okej, Mudd. Jag vill göra en affär.
Är ni medvetna om att Harry Mudd lurar er med en illusion?
Va?
Den så kallade "flickan" är en rigeliansk hypnoid...
en enkel illusion.
Lugna, mina vänner.
Vi kan inte arrestera dig, Harry. Men du kan ge upp.
Nej.
Tjuv.
Jag ger upp av egen fri vilja.
Lagens nåd.
Det var ett lömskt trick, Kirk.
Du har kostat mig mitt skepp, allt jag äger. Även kärlekskristallerna.
Jag kanske ska stämma dig.
Bra. Vi ses i rätten, Harry.
Ett litet blåmärke, kapten. Han överlever.
Jag trodde att vi lämnade dig på robotplaneten, för gott.
Underskatta aldrig Harcod Fenton Mudds vilja.
Jag lånade ett fordon.
Stal ett rymdskepp.
Och åkte för att hitta en fristadpå Ilyra VI.
En charmerande planet, en oskyldig och vänlig befolkning.
Till vilka du sålde Stjärnflotteakademien.
-Harry... -En bedragare.
Men såld för tillräckligt med krediter för att komma till Sirius IX.
Där jag upptäckte en välsignelse för humanoid-liv...
en mirakel-kärlekslotion.
Som du sålde till tusen invånare...
som direkt mådde dåligt efter.
Jag hade inte räknat med deras ovanliga biokemi.
Så jag gjorde det logiska. Jag drog snabbt därifrån.
Och kom hit för att svindla hederliga gruvarbetare.
Kärlekslotionen fungerar, kapten.
Om du tillåter mig att ta lite från mitt skepp...
Förbered häktningsrapporten, mr Spock.
Jag vill ha en medicinsk rapport av fången, miss Chapel.
Självklart mr Spock.
Du förtjänar att gratuleras för att fånga in honom på så smart sätt.
Du överdriver, syster.
Se till att din medicinska rapport är mer precis.
Din mr Spock är verkligen en attraktiv smart man.
En effektiv officerare, ja.
Men han saknar lite av de varmare känslorna.
Men, du, syster.
Du har en underbar gåva...
att kunna läka de särade, ett fantastisk sinne.
En kvinnlig, feminin kvalitet. Sånt uppskattar jag.
Och jag skulle vilja, tja, tacka dig.
-Vad är det? -Min kärlekslotion.
Varken illusion eller trick, kära syster Chapel.
Inuti kristallen ligger kraften att skapa kärlek.
Nej, du. Jag har hört talas om dina trolldrycker.
Jag tror dig inte.
Tänk på saken, raring.
Mr Spock kär i dig.
Ett okänt stjärnsystem föröver, kapten.
Binär-sol med en klass M-planet.
Det är annorlunda nog för att motivera en undersökning.
Instämmer. Ta in oss i omloppsbana, löjtnant Arex.
Det är så enkelt, kära du.
Gnid in dig själv med vätskan, rör sen vid en annan person.
Och den skapar kärlek i den personen?
-Det är helt absurt -Nej. Det slår aldrig fel.
En beröring skapar vänskap mellan män eller kvinnor.
Men mellan en kvinna och en man, kärlek.
Garanterat.
Du är inte bara en vacker kvinna, du är vetenskapsman.
Jag ber dig ta kärlekskristallen som min gåva av tacksamhet till dig.
Ta den, kära du, och experimentera själv.
Inte för att jag tror dig, men... Jag kan väl analysera den.
Självklart...
Parkeringsomloppsbana stabil.
Vapensystem på defensiv standby.
Inga bevis på intelligent liv.
Atmosfären på marknivå, 800 millibar, andningsbar.
Gravitation ett, två.
Varm temperatur, men inom klass M-gränser.
Jag berättar vad jag kommer fram till.
Laboratorietest förstör den, kära du.
Varför inte testa den på det sätt den ska användas?
-Nej, jag... -Raring, tänk.
Gör den vad jag säger att den gör...
blir Spock din för alltid, min kära.
Ska jag bara bryta kapseln och smörja in mig med den?
Och rör sen vid honom.
Vad är det?
En temporär effekt när vätskan absorberas.
-Det går över. -Jag mår bättre.
Sa jag inte det?
Du borde...
Du borde vara i arresten, Harry.
Du har så rätt, raring.
Leta upp Spock. Du kan inte slösa bort tiden, vet du.
Ja, jag ska göra det.
Ja, syster?
Jag har den medicinska rapporten mr Spock.
Ursäkta, sir.
Är du skadad, miss Chapel?
Nej. Nej, jag mår bra.
Mår du bra?
Alldeles normalt.
Jag lägger till sammanfattningen till rapporten.
Var det nåt mer, miss Chapel?
Vill du inte att jag... stannar?
Hjälper dig?
Det vore inte logiskt, miss Chapel.
Ja.
Ja. Det hade varit dumt.
Harry Mudd, din skojare...
Åh, nej.
Harry Mudd triumferar igen.
Ett tillägg med en medicinsk rapport gjord av syster Christine Chapel.
Syster Chapels söta rapport
Kära, underbara Christine.
Jag ville utnyttja garantin, mr Mudd.
Kapten.
Dr.
Jag vill rapportera...
ett antal väldigt konstiga...
känslor.
-Va? -Va?
Menar du att Iotionen inte var helt framgångsrik?
Jodå, det var den.
Jag gjorde bort mig rejält.
Men du vet hur kalla vulcaner är.
Det kanske tar lite längre tid för Spock att...
Du är samma bluffmakare som alltid, Harry.
Jag vet inte hur jag kunde tro dig.
Vi diskuterar det rationellt, min kära, gör inget förhastat.
Få inte panik, Harry.
Phaser-pistolen är inställd på att bedöva, inte att döda.
Aktivera interkomradion.
Vänta lite...
kanske just den kristallen var felaktig.
Här. Försök med en annan. Jag försäkrar dig.
Sluta!
Förlåt, Christine, men jag behöver en tillfällig gisslan.
Intern säkerhet, kapten.
Visa det på skärmen.
Skyttelhangaren.
Mudd.
Och han har Christine. Hon är i fara.
Min kära.
-Han styr mot andra planeter. -Nej. Inte med min Christine.
Slappna av, min kära...
Jag sätter ner dig nånstans i säkerhet och slinker sen iväg.
Vi måste åka efter dem, kapten.
Jag leder en räddningsgrupp.
Spock, du är tydligen inte dig själv. Kanske du ska vila.
Kapten, jag insisterar.
Christine.
Jag står inte ut med tanken på att hon är i fara...
kvinnan jag älskar.
-Älskar? -Spock?
Ja.
Jag vill skydda henne...
hålla henne i mina armar.
-Då strålar jag ner med dig. -Bra.
Jim, är det klokt, i hans tillstånd?
Försök att hindra honom. Det är bättre om jag följer med.
Spock? Förälskad?
Det kan jag inte föreställa mig.
Kärlek.
Kaptenens loggbok, tillägg.
Harry Mudd har rymt från skeppet...
och tagit syster Chapel med sig som gisslan.
Samtidigt uppför sig mr Spock väldigt konstigt.
Kom igen. Skynda på.
Kröker han ens ett hårstrå på hennes söta huvud...
Jim, spaningsgruppen hittade det här i skyttelhangaren.
En av Mudds kärlekskristaller.
Kapten, ett antal såna här krossades mot skeppets Iuftsystemsgrill.
-Tur för oss att de inte fungerar. -Är vi säkra på det?
Vissa i besättningen uppför sig lika konstigt som Spock.
Snälla, kapten.
Kolla upp det, Bones. Skicka en rapport direkt.
Mudd har landat på planeten.
Koordinaterna är skickade till transportörsrum fyra.
Och kaptenen är uppspelt inför det med vår käre mr Spock.
Du är rolig...
och är väldigt attraktiv för att vara människa.
De hittar dig snart, min lilla raring.
Du kommer i säkerhet och jag är långt borta.
Boda var då? Planeten är en stor öken.
Det finns alltid en marknad för en påhittig man.
En gång, på Omega Cygni, tjänade jag fina pengar...
genom att sälja invånarna sina egna hav.
Vi har inte sett några spår av intelligent liv.
Inte av nåt liv alls.
Då kan du slappna av. Då är det ju ingen fara.
Vi ska göra dig hemmastadd. Du behöver inte tacka mig.
Det hade jag inte tänkt göra.
Är det förresten nån som har koll på kaptenen och mr Spock?
Visst, Arex.
Tack, Jim.
Det är skönt att ha en vän som du.
Konstigt, det är så jag känner för dig med.
Min kära vän, Spock.
Kom, så hämtar vi Mudd och Christine.
Älskling, är du oskadd?
Älskling?
Kirk, få bort oss härifrån!
Transportörsrummet, nöd-stråla upp oss nu.
De svarar inte.
Oroa dig inte.
-Du klarar dig, älskling. -Ja, Spock.
Vad underbart...
...De kommer närmare!
Nöd-stråla upp oss.
Enterprise, svara.
Inget svar.
Kan du inte släppa henne, Spock?
Det är min ensak.
Snälla, kapten.
Vi borde reda ut ett par saker.
Jim...
Nej, kapten.
Vi reagerar båda på drogen.
Kärlekslotionen.
Fungerade den?
Ja, vi måste kontrollera...
våra känslomässiga reaktioner.
Den fungerade.
Och jag som sålde kristallerna till korkade gruvarbetare...
för fjuttiga 300 krediter.
Har jag berättat om när jag räddade kapten Kirks liv?
Eller Spocks?
Och min käre vän Scotty?
Och den söta lilla löjtnant Uhura.
Jag har räddat i stod sett alla på det här skeppet.
Hade Enterprise ett hjärta skulle jag rädda henne med.
Men nu pratar vi om ditt hjärta, min kära.
Hur länge varar kärlekslotionseffekten, Harry?
Jag... vet inte.
Inte länge, enligt varelsen jag svindlade...
jag köpte kristallerna av.
Titta!
Fortsätt att försöka nå Enterprise.
Vi kanske kan distrahera dem.
Det är en otroligt dum idé.
Förlåt. Drogen.
Jag betvivlar att vi kan tilltala deras bättre sida.
Om de har nån sån.
Harry, har du några kristaller kvar?
Två .
Nej! De är värda en förmögenhet.
Nej.
Mina vänner, kära Christine...
till er, till oss alla.
Jag har världens grymmaste baksmälla.
Och jag rörde inte en droppe skotsk whisky.
-Prata inte så högt, din dummer. -Ja.
Plötsligt gillar jag inte dig så mycket heller.
Svara, Enterprise.
Nöd-stråla upp oss.
Jag upprepar, nödfall.
Enterprise här.
-Jag fick kontakt. -Toppen.
Jag hoppas att vi hinner strålas upp.
Phaser-pistoler redo. Hjälp mig.
Och sen, på Ophiucus VI...
lurade jag två gruvarbetare på ett års förbrukning av dilitium-kristaller...
med falska Federations-kuponger.
Får jag hjälpa dig att spela in hans bekännelse?
Du?
Du skulle vara den sista jag valde.
Ett par ögonblick av kärlek...
betalade med flera timmars hat.
Din lotion är knappast ett klipp, Harry.
Nåja, Spock, så få saker i vårt universum är perfekta.
Tror du att jag får rehabiliterings-terapi igen?
Det kan jag garantera.
Det är okej. Jag tycker bara det är synd att behöva lämna er alla.
Alla mina älskade.